7. Fejezet Az Apostolok Cselekedetei
- Szent István beszéde. Ő erre így kezdett beszélni: "Testvéreim
és atyák, hallgassatok meg! A dicsőség Istene megjelent atyánknak
Abrahámnak, mikor az még Mezopotámiában tartózkodott, vagyis mielőtt
Háránba költözött volna, és így szólt hozzá:
Hagyd el földedet és rokonságodat, és menj arra a földre, amelyet én
mutatok neked.
Erre ő eltávozott a kaldeusok földjéről és Háránba költözött. Innen
pedig atyja halála után erre a földre vezette át, ahol most ti laktok.
- Nem juttatott belőle neki még egy talpalatnyi földet sem, de
megigérte, hogy birtokul adja majd neki és halála után utódainak - bár
ekkor még nem volt fia.
- Isten azt is megmondta, hogy utódai hazátlanok lesznek idegen földön,
s hogy szolgaságba hajtják és sanyargatják őket négyszáz esztendőn
keresztül.
De én itéletet ülök a nemzet fölött, amelynek szolgái lesznek, mondta
Isten, s ezután kivonulnak és ezen a helyen fognak nekem szolgálni.
Egyben megkötötte vele a körülmetélős szövetségét. Így született neki
Izsák, akit körülmetélt a nyolcadik napon, Izsáknak meg Jákob,
Jákobnak pedig a tizenkét pátriárka.
- A pátriárkák irigységből eladták Józsefet Egyiptomba.
- Isten azonban vele volt és minden viszontagságán keresztül segítette.
Kegyeltté tette és bölcseséget adott neki a fáraó, Egyiptom királya
előtt, úgy hogy ez megtette Egyiptom és egész udvara kormányzójává.
- Akkoriban éhinség és nagy nyomor támadt egész Egyiptomban meg
Kánaánban, és atyáink nem találtak élelmet maguknak.
- Jákob azonban meghallotta, hogy Egyiptomban van gabona.
- Elküldte hát atyáinkat első ízben. Második útjuk alkalmával József
fölfedte kilétét testvérei előtt, s így a fáraó előtt kitudódott
József származása.
- Majd József magáhozhivatta atyját, Jákobot, hetvenöt lelket számláló
egész rokonságával együtt.
- Jákob tehát leköltözött Egyiptomba, s ott halt meg ő is, atyáink is.
- Szikembe szállították és abba a sírba temették el őket, amelyet
Abrahám ezüstpénzen vett meg a szikemi Hémor fiaitól.
- Amikor már közel volt az Istentől Abrahámnak tett igéret ideje, a nép
egyre nőtt és szaporodott Egyiptomban,
amíg csak egy más király nem vette át az uralmat Egyiptom fölött, aki
nem ismerte Józsefet.
- Ez álnok módon bánt a nemzetünkkel: azzal sujtotta atyáinkat, hogy ki
kellett tenniük csecsemőiket, hogy ne maradjanak életben.
- Ebben az időben született Mózes, aki Isten kedveltje volt.
- Három hónapig az apai házban táplálták, és amikor kitették, a fáraó
lánya vette magához és fia gyanánt neveltette.
- Mózest megtanították az egyiptomiak minden bölcseségére. Szavaiban és
tetteiben egyaránt hatalmas volt.
- Amikor betöltötte negyvenedik évét, az a gondolata támadt, hogy
meglátogatja testvéreit, Izrael fiait.
- Mikor pedig látta, hogy egyikükkel igazságtalanul bánnak, védelmére
kelt. Úgy állt bosszút a megkínzott emberért, hogy agyonütötte az
egyiptomit.
- Azt hitte, testvérei megértik, hogy Isten általa szabadítja föl őket,
de azok nem értették meg.
- Másnap megjelent köztük, amikor éppen perlekedtek. Ezekkel a szavakkal
békítgette őket: Emberek, testvérek vagytok, hát miért bántjátok
egymást?
- De az aki bántalmazta a társát, félrelökte és rászólt: Ki tett téged
előljárónkká vagy bírónkká?
- Csak nem akarsz megölni, mint ahogy tegnap megölted az egyiptomit?
- E szavak hallatára Mózes elmenekült és Mádián földjére vándorolt, ahol
két fia született.
- Negyven esztendő telt el, mikor Sina hegyének pusztájában angyal
jelent meg neki egy égő csipkebokor lángjában.
- Mózes a jelenség láttára meglepődött, amint azonban odament, hogy
megtekintse, az Úr szava hallatszott:
- Én vagyok atyáid Istene, Abrahám, Izsák és Jákob Istene.
Mózes megrettent és nem mert odanézni. Az Úr pedig így beszélt hozzá:
Oldd le a sarut lábadról, mert szent föld az a hely, amelyen állsz.
- Jól láttam népem nyomorúságát Egyiptomban, hallottam sóhajtásukat.
Azért szálltam alá, hogy megszabadítsam őket. Most hát Egyiptomba
küldlek téged.
- Isten azt a Mózest küldte vezérül és szabadítóul a csipkebokorban
megjelent angyal által, akit megtagadtak, mikor azt mondták: Ki
rendelt téged előljárónkká vagy bírónkká?
- Ő vezette ki őket, ő művelt csodajeleket Egyiptom földjén, a
Vörös-tengernél és a pusztában negyven esztendőn keresztül.
- Ez a Mózes mondta Izrael fiainak: Hozzám hasonló prófétát támaszt majd
nektek Isten testvéreitek közül, őt hallgassátok.
A pusztai együttlét során ő érintkezett az angyallal, aki Sina hegyén
szólott hozzá és atyáinkhoz. Ő vette át az élet igéit, hogy velük
közölje azokat.
- Ám atyáink nem akartak engedelmeskedni neki, hanem visszautasították
és szívükben visszavágytak Egyiptomba.
- Ezért szólították föl Áront is: Készítess számunkra isteneket, azok
vezessenek minket. Nem tudjuk ugyanis, mi történik a Mózessel, aki
kihozott minket Egyiptom földjéről.
- Egy borjúnak a bálványképét készítették el azokban a napokban.
Áldozatot mutattak be a bálványnak és örömük telt saját kezük
alkotásában.
- Ezért Isten elfordult tőlük, és hagyta hogy a csillagsereget
tiszteljék, amint meg van írva a próféták könyvében:
Izrael háza, mutattatok-e be nekem véres és égő áldozatokat
Negyven esztendőn keresztül a pusztában?
Ellenkezőleg, Molok
sátrát, és istenetek,
Remfám csillagát hordoztátok magatokkal.
Ti magatok készítettétek e bálványokat, hogy imádjátok őket.
Ezért
Babilonon túl űzlek majd titeket.
- A szövetség sátra atyáinkkal volt a pusztában. Így rendelte el ezt ő,
amikor közölte Mózesset, hogy a látott minta szerint kell
elkészítenie.
Ezt örökölték atyáink és behozták ide, mikor Józsue vezetésével
birtokba vették a pogányok földjét, akiket Isten kiűzött atyáink
elől. Így volt az egészen Dávid koráig.
- Ő kegyelmet talált Istennél, és könyörgött hozzá, hadd készíthessen
hajlékot Jákob Istenének.
- A templomot azonban Salamon építette föl.
- Csakhogy a Magasságbeli nem lakik emberi munkával emelt épületben,
miként a próféta mondja:
- Az én trónom az ég,
És a föld lábaim zsámolya.
Miféle házat építnétek nekem? - kérdi az Úr.
Ugyan hol lenne az én nyugvóhelyem?
Hát nem az én kezem alkotott mindent?
- Ti keménynyakúak, ti körülmetéletlen szívűek és fülüek! Mindig
ellenálltatok a Szentléleknek, ti is, akárcsak atyáitok!
Melyik prófétát nem üldözték atyáitok? Leöldösték azokat, akik az Igaz
eljöveteléről jövendöltek. Ti pedig árulói és gyilkosai lettetek Neki,
- ti, akik az angyalok közvetítésével átvettétek ugyan a törvényt, de
meg nem tartottátok."
- Szent István vértanusága. Az első egyházüldözés. Amikor ezt
meghallották, szívüket elöntötte a méreg és fogukat vicsorították
feléje.
- Ő azonban Szentlélekkel eltelve föltekintett az égre és, megpillantva
az Isten dicsőségét és Jézust,
- amint az Isten jobbján áll, fölkiáltott: "Bizony látom a megnyílt
eget, s az Emberfiát, amint az Isten jobbján áll!"
Erre azok nagy hangon fölkiáltottak és befogták fülüket.
- Azután egy emberként rárontottak s a városon kívül vonszolva
megkövezték. A tanuk pedig ruhájukat egy Saul nevű ifjú lábához
rakták le.
Amikor megkezdték István megkövezését, az így imádkozott: "Uram Jézus,
vedd magadhoz lelkemet!"
Mikor pedig térdrerogyott, fönnhangon kiáltotta: "Uram, ne ródd föl
nekik ezt a bűnt!"
2-52. István beszédében végigmegy Izrael egész történetén a pátriárkák korától napjaiig, rámutat Isten gondviselő jelenlétére és szeretetére, mely a templom fölépítése előtt is kísérte a zsidó népet, és óv a templom túlzott értékelésétől. Isten szeretetére a nép mindig hálátlansággal felelt, végül is nem fogadta el a Messiást.
2-16. A beszéd első része Istennek a pátriárkák iránt megnyilvánuló gondviselő szeretetét szemlélteti.
3.
Ter. 12,1.
6.
Ter. 15,13-14;
Kiv. 12,40.
7.
Kiv. 3,12.
17-43. A beszéd magva: Isten Mózes által vezette népét, de a nép makacsul ellenszegült.
32-34.
Kiv. 3,5-10.
37.
MTörv. 18,15.
42-43.
Ám. 5,25-27. Molok a napistenség, Remfán a Szaturnusz csillag istene.
44-50. A Mózestől Salamonig eltelt kor rövid összefoglalása a szövetség sátráról és a templom építéséről szól.
49-50.
Esa. 66,1-2.
51-53. István beszédének végén a jelen nemzedékhez fordul és ugyanazzal a bűnnel vádolja, amelyet atyáik követtek el: ellenszegüléssel Isten kegyelmének. A szív és fül körülmetéletlensége a zsidó nyelvhasználat szerint a lelkiismeret szavával ellentétes beszédet és cselekvést jelenti. Az Igaz a Messiás.
56. Az Emberfia messiási cím, lásd
Mt. 8,20 jegyzet.
58. A megkövezés az istenkáromlásért járó büntetés. István szavait és látomását Jézusról, aki részt vesz Isten dicsőségében és hatalmában, a tanácstagok istenkáromlásnak minősítették.
59. Az első vértanú imádsága emlékeztet Jézus kereszten mondott végső szavaira (Lk. 23,34; Lk. 23,46).