23. Fejezet (Szent Lukács)
Jézus Pilátus előtt. Akkor fölkerekedett az egész
gyülekezet és Pilátushoz kísérte őt.
- Ott vádolni kezdték.
"Megállapítottuk, mondták, hogy ez félrevezeti népünket,
megtiltja, hogy adót fizessünk a császárnak és
Messiás-királynak mondja magát."
Pilátus megkérdezte tőle: "Te vagy a zsidók királya?"
"Én vagyok" - felelte ő.
- Pilátus erre kijelentette a
főpapoknak és a népnek: "Semmi vétket sem találok ebben
az emberben."
- De azok erősködtek: "Tanításával
fölizgatja a népet egész Júdeában, Galileától kezdve idáig."
- Ennek hallatára Pilátus megkérdezte, hogy Galileából
való-e.
Amikor megtudta, hogy Heródes országából való,
elküldte Heródeshez, aki azokban a napokban éppen
Jeruzsálemben tartózkodott.
- Jézus Heródes előtt. Jézus láttára Heródes igen
megörült. Már régóta szerette volna őt látni, mert sokat hallott
róla, és azt remélte, hogy valami csodát tesz a szeme láttára.
- Hosszasan faggatta, de ő feleletre sem méltatta.
- Odajöttek
a főpapok és az írástudók is és szüntelenül vádolták.
- Heródes akkor udvarával együtt gúnyt űzött belőle,
csúfságból fehér ruhába öltöztette, aztán visszaküldte Pilátushoz.
- Aznap Heródes és Pilátus jó barátok lettek, előbb ugyanis
haragban voltak.
- Jézus és Barabás. Pilátus ismét összehívta a főtanács
tagjait és a népet,
- és így szólt hozzájuk: "Elém vezettétek
ezt az embert, mint a nép lázítóját. Jelenlétetekben
kihallgattam őt, de az ellene fölhozott vádak közül egyben sem
találtam vétkesnek.
Heródes sem, mert visszaküldte őt
hozzám. Láthatjátok tehát, hogy semmit sem tett, amiért
halálbüntetést érdemelne.
- Megfenyítem tehát és szabadon
bocsátom."
- Az ünnep napján szabadon kellett bocsátania egy
(foglyot).
- Akkor az egész tömeg kiáltozni kezdett:
"Pusztuljon ez! Bocsásd szabadon Barabást."
- Azt a városban
történt fölkelés és gyilkosság miatt vetették börtönbe.
- Pilátus
ismét hozzájuk fordult, mert szabadon akarta bocsátani
Jézust.
- De azok egyre kiáltoztak: "Keresztre, keresztre
vele!"
- Harmadszor is megkérdezte: "De hát mi rosszat
tett? Semmi vétket sem találok benne, amiért
halálbüntetést érdemelne. Megfenyítem tehát és szabadon bocsátom."
- De azok nem tágítottak és hangos kiáltozással követelték,
hogy feszítse keresztre. Lármájuk egyre erősödött.
- Pilátus
erre úgy döntött, hogy eleget tesz követelésüknek.
- Szabadon bocsátotta azt, aki lázadás, fölkelés és gyilkosság
miatt volt börtönben, Jézust pedig kiszolgáltatta
akaratuknak.
A keresztút. Miközben elvezették, megállítottak egy
bizonyos cirenei Simont, aki a mezőről jött, és rátették a
keresztet, hogy vigye Jézus után.
- Nagy tömeg követte,
köztük asszonyok is, akik siránkoztak és jajgattak miatta.
- Jézus ezekkel a szavakkal fordult hozzájuk: "Jeruzsálem
leányai, ne miattam sírjatok, sírjatok inkább magatok és
gyermekeitek miatt.
Jönnek majd napok, amikor azt
fogják mondani: boldogok a magtalanok és az asszonyok,
akik nem szültek és nem szoptattak!
- Akkor majd azt
kiáltják a hegyeknek: szakadjatok ránk! És a domboknak:
takarjatok el!
Ha így tesznek a zöldellő fával, mi lesz a sorsa
az elszáradtnak?"
- Vittek vele két kivégzésre ítélt gonosztevőt is.
Jézust keresztre feszítik. Mikor arra a helyre értek,
amelynek Koponyahely a neve, keresztre feszítették.
Ugyanígy a gonosztevőket is, az egyiket jobbról, a másikat
balról.
- Jézus akkor fölkiáltott: "Atyám, bocsáss meg nekik,
mert nem tudják mit tesznek." Azok pedig sorshúzással
megosztoztak ruháin.
- A nép bámészkodva állt ott, a főtanács tagjai pedig
gúnyolódtak. "Másokat megszabadított, mondták,
szabadítsa meg most önmagát, ha ő a Messiás, az Isten
kiválasztottja."
- A katonák is elébe állva gúnyolták és ecettel
kínálták.
- "Ha te vagy a zsidók királya, mondták,
szabadítsd meg magadat."
- Feje fölé egy görög, latin és héber
nyelven írt táblát tettek: "Ez a zsidók királya."
- Az egyik megfeszített gonosztevő káromolta: "Nem te
vagy a Messiás? Szabadítsd meg hát magadat és minket
is."
- A másik ellenben feddő szavakkal rászólt: "Nem félsz
az Istentől, hiszen te magad is ugyanazt a büntetést
szenveded?
- Mi ugyan joggal szenvedjük tetteink méltó
büntetését, de ez semmi rosszat sem tett."
Aztán hozzá fordult:
"Jézus, emlékezzél meg rólam, amikor eljössz uralmaddal."
Erre ő így felelt: "Bizony mondom neked: ma velem
leszel a paradicsomban."
Jézus halála. A hatodik óra táján sötétség támadt az
egész földön. A kilencedik óráig tartott.
- A Nap
elsötétedett és a templom függönye középen kettéhasadt.
Jézus
akkor hangosan fölkiáltott: "Atyám kezedbe ajánlom
lelkemet." Ezekkel a szavakkal kilehelte a lelkét.
- A történtek láttára a százados Istent magasztalva
mondta: "Ez az ember valóban igaz volt."
- Az egész tömeg,
amely ott volt e jelenetnél és szemtanúja volt a
történteknek, mellét verve ment haza.
- Jézus ismerősei pedig,
köztük az asszonyok is, akik Galileából kísérték el, távolabb
állva szemlélték mindezt.
Jézust sírba helyezik. Volt egy József nevű tanácsos,
derék és igaz ember, aki Arimateából, Júdea egy városából
származott, és maga is várta Isten országát.
- Ez nem értett
egyet határozatukkal és eljárásukkal.
- Bement Pilátushoz
és elkérte Jézus testét.
- Aztán levette a keresztről lepelbe
takarta és egy sziklasírba helyezte, amelybe még senkit sem
temettek.
Készület napja volt és már égtek a szombati
fények.
- Vele mentek a Galileából jött asszonyok is, hogy lássák
a sírt, s hogy hogyan temetik el testét.
- Hazatértükben
illatszereket és illatos olajat vásároltak. A szombatot azonban
a törvény szerint nyugalomban töltötték.
1-7: Mt. 27,2. Mt. 27,11-14; Mk. 15,2-5; Jn. 18,28-38.
1. A halálos ítéletet a római helytartónak kellett jóváhagynia és végrehajtásáról is ő gondoskodott.
3. Én vagyok, lásd
Lk. 22,70
7. Heródes Antipászról van szó. A húsvéti ünnepre ő is Jeruzsálembe jött.
15. Visszaküldte hozzám, a Vulgátában így olvassuk: "Hozzá küldtelek titeket."
17-25: Mt. 27,15-26; Mk. 15,6-15; Jn. 18,39-40.
26-32: Mt. 27,31-33; Mk.15.20-22; Jn. 19,16-17.
26. Cirenei Simonról lásd
Mt. 27,32 és Mk.15.21*
29. Jézus Jeruzsálem pusztulására céloz: akkor a gyermektelenség, amely a zsidó asszony szégyene volt, megkímél attól a gyötrelemtől, amelyet a gyermekek pusztulásának látványa okoz.
31. A zöldelő fa az igaznak (Jézus), az elszáradt a gonoszoknak (a zsidó nép) a jelképe.
33-43: Mt. 27,33-44; Mk. 15,22-32; Jn. 19,17-24.
33. Golgota volt a nép nyelvén annak a koponya alakú kősziklának a neve, amelyre a keresztet állították.
42. Mikor eljössz uralmaddal: a lator valószínűleg hallott Jézus tanításáról és csodáiról, s a messiási ország megvalósulására gondol.
43. A paradicsom itt az u. n. pokol tornácát jelenti. Ez Jézus lelkének alászállásával mennyei boldogság helyévé vált.
44-49: Mt. 27,45-56; Mk. 15,33-41; Jn. 19,28-30.
44. A mi időnk szerint déltől délután háromig.
46. Jézus emberi lelkét adja vissza az Atyának.
50-56: Mt. 27,57-62; Mk. 15,42-47; Jn. 19,38-42.
50. Arimetai József gazdag ember, a főtanács tagja, titokban Jézus tanítványa volt.
54. A készület napja péntek, amikor a másnapra szükséges munkát is el kellett végezni.
1-12: Mt. 28,1-8; Mk. 16,1-8; Jn. 20,1-18.