5. Fejezet (Szent Márk)
A gerázai megszállott. Nemsokára átértek a tó túlsó
partjára, a gerázaiak földjére.
Amint kiszállt a bárkából,
a sírok felől egy tisztátalan lélektől megszállt ember futott
feléje.
- A sírboltokban lakott és még láncra verve sem
tudták visszatartani.
- Sokszor megbilincselték és láncra verték,
de a láncokat eltépte és a bilincseket összetörte. Senki sem
bírt vele.
- Éjjel-nappal a sírboltokban és a hegyekben
tanyázott, folyton kiabált és kövekkel ütötte-verte magát.
- Amint messziről meglátta Jézust, oldafutott, földre vetette
magát előtte,
- és hangosan így kiáltott: "Mi bajod velem,
Jézus, a magasságbeli Istennek Fia? Az Istenre kérlek, ne
gyötörj!"
- Ráparancsolt ugyanis: "Tisztátalan lélek,
takarodj ki ebből az emberből."
Erre aztán megkérdezte tőle:
"Mi a neved?" "Légió a nevem, válaszolta, mert sokan
vagyunk",
és nagyon kérte, hogy ne űzze el őket arról a
vidékről.
- Akkor éppen nagy sertéskonda legelészett ott a
hegyoldalban.
- "Küldj minket a sertésekbe"- kérték tőle.
- Beleegyezett. Akkor a tisztátalan lelkek kimentek belőle és
megszállták a mintegy kétezer sertést számláló kondát,
mire az a hegyoldalról a tóba rohant és vízbe fúlt.
- A
kanászok erre elfutottak és elvitték hírét a városba meg
a tanyákra, az emberek pedig kijöttek, hogy lássák mi
történt.
- Jézushoz érve látták, hogy az, akit az imént még
egy légió tartott megszállva, felöltözve, ép ésszel ül ott. Erre
megdöbbentek.
- A szemtanúk elmondták nekik, mi történt
a megszállottal és a sertésekkel.
- Ezután kérlelték, távozzék
el a határukból.
- Amikor bárkába szállt, az imént még
megszállott kérte, hogy vele mehessen.
- Ő azonban nem
engedte meg neki, hanem így szólt hozzá: "Menj haza a
tieidhez és mondd el nekik, milyen nagy dolgot művelt
veled az Úr, és hogyan könyörült meg rajtad."
Az el is
ment és Dekapolisz környékén elhíresztelte, hogy milyen
nagy dolgot tett vele Jézus. Mindenki csodálkozott rajta.
- Jairus leánya. Miután Jézus megint átkelt a túlsó
partra, nagy néptömeg gyűlt köréje. Ő ott maradt a tó
partján.
- Akkor odajött hozzá egy Jairus nevű zsinagógai
elöljáró. Amikor meglátta, lába elé borult és esedezve
kérte:
- "A kislányom halálán van, jöjj, tedd rá a kezedet,
hogy meggyógyuljon és életben maradjon."
- El is ment vele.
Nagy tömeg ment utána és tolongott körülötte.
- Volt ott egy asszony, aki tizenkét éve vérzésben
szenvedett.
- Sok orvos részéről mindenfélét elviselt már és
elköltötte mindenét, de semmi hasznát sem látta, sőt még
rosszabbul lett.
- Amikor Jézusról hallott,
keresztülfurakodott a tömegen és hátulról megérintette ruháját.
- Azt
gondolta magában: "Ha csak a ruháját érintem is,
meggyógyulok."
- Azonnal meg is szűnt a vérzése és érezte
testében, hogy kigyógyult a bajából.
Jézus nyomban
észrevette, hogy erő áradt ki belőle, ezért a tömeghez fordulva
megkérdezte: "Ki érintette a ruhámat?"
- Tanítványai
megjegyezték: "Látod, hogy szorongat a tömeg és te még azt
kérdezed: ki érintett engem?"
- De ő mégis körülnézett,
hogy lássa, ki volt az.
- Akkor az asszony félve-remegve
előjött, mert tudta, hogy mi történt vele. Leborult előtte
és őszintén bevallott mindent.
- "Leányom, mondta neki,
hited meggyógyított. Menj békével és maradj egészséges."
- Még beszélt, mikor a zsinagógai elöljáró házából ezt a
hírt hozták: "Leányod már meghalt. Minek fárasztod tovább
a mestert?"
- A hír hallatára Jézus így bátorította a
zsinagógai elöljárót: "Ne félj, csak higgy!"
- Nem engedte, hogy
más is vele menjen, csak Péter, Jakab és János, Jakab
testvére.
- Mikor odaértek a zsinagógai elöljáró házához,
nagy sírás-rívást, sok siratót és jajgatót talált.
- Belépett és
így szólt: "Mit lármáztok, mlt sírtok? Nem halt meg a
gyermek, csak alszik."
- Azok kinevették. Ő azonban
kiküldött mindenkit, s maga mellé véve a gyermek atyját és
anyját, kísérőivel bement oda, ahol a gyermek feküdt.
Megfogta a gyermek kezét és így szólt hozzá: "Talita
kum!
- vagyis: kislány, mondom neked, kelj föl!"
- A
kislány fölkelt és járni kezdett. Tizenkét éves volt. A
jelenlevők szinte magukon kívül voltak a nagy
csodálkozástól.
De ő szigorúan meghagyta nekik, hogy senki meg
ne tudja a dolgot. Aztán szólt, hogy adjanak neki enni.
1-20: Mt. 8,28-34; Lk. 8,26-39.
1. Geráza a Jordán keleti partvidékének legjelentősebb pogány települése volt. Máténál Gádárát olvasunk.
2. Máté két megszállottról beszél. Márk és Lukács csak arról az egyről tesz említést, aki Jézustól fölvételét kéri a tanítványok közé.
9. A kérdés a megszállott emberhez szól, hogy személyes öntudatra ébressze, de helyette az ördög felel.
10.
Mt. 8,29
20. A Dekapolisz:
Mt. 4,25
21-43: Mt. 9,18-26; Lk. 8,40-56.
30. Jézus ezt nem azért kérdezte, mintha nem tudta volna, hanem hogy az asszonyt vallomásra bírja és a csoda nyilvánosságra jusson. Egyúttal azt is megmagyarázza, hogy nem a puszta érintés, hanem az asszony hite s az ő akarata művelte a csodát.
41. Talita kum: arám nyelvű szavak. Jézus korában ezen a nyelven beszéltek Palesztínában.
43.
Mt. 8,4