3. Fejezet (Szent Márk)
Gyógyítás szombaton. Ezután ismét betért a
zsinagógába. Volt ott egy fél kezére béna ember.
- Figyelték, vajon
meggyógyítja-e szombaton, hogy vádaskodhassanak ellene.
- Ő felszólította a béna kezű embert: "Állj ide középre!"
- Aztán megkérdezte tőlük: "Szabad-e szombaton jót vagy
rosszat tenni, életet menteni vagy pusztulni hagyni?" Azok
hallgattak.
- Ő szívük keménységén elszomorodva haragosan
végignézett rajtuk, aztán így szólt az emberhez: "Nyújtsd
ki a kezed!" Az kinyújtotta, és meggyógyult a keze.
Erre
a farizeusok kimentek és tanakodni kezdtek a
Heródes-pártiakkal, hogyan okozhatnák vesztét.
Jézus és tanítványai
- A nép Jézushoz fordul segítségért. Jézus
tanítványaival visszavonult a tó partjára. Nagy tömeg követte
Galileából.
De Júdeából és Jeruzsálemből, Idumeából és
a Jordánon túlról, valamint Tírusz és Szidon
környékéről is nagy sokaság csatlakozott hozzá, mert hallották, mi
mindent tett.
- Ő meghagyta tanítványainak, hogy tartsanak
készenlétben egy bárkát a tömeg tolongása miatt.
- Sok embert
meggyógyított ugyanis, úgyhogy akinek valami baja volt,
odatolakodott hozzá, hogy legalább érinthesse.
- A
tisztátalan lelkek pedig, amint meglátták, leborultak előtte és
így kiáltoztak: "Te vagy az Isten Fia!"
Ő azonban
szigorúan meghagyta nekik, hogy ne mondják el, hogy kicsoda.
- Az apostolok kiválasztása. Ezután fölment a hegyre
és magához hívta, akiket kiválasztott. Azok csatlakoztak
hozzá.
- Tizenkettőt választott ki, hogy vele tartsanak és
hogy igehirdetésre küldje őket.
- Hatalmat is adott nekik
(a betegek gyógyítására és) az ördögűzésre.
- A következő
tizenkettőt választotta ki: Simont, akinek a Péter nevet
adta,
Jakabot, Zebedeus fiát, és Jánost, Jakab testvérét,
akiket Boanergesznek, vagyis mennydörgés fiainak hívott,
továbbá Andrást, Fülöpöt, Bertalant, Mátét, Tamást,
Jakabot, Alfeus fiát, Tádét, a buzgó Simont
és karióti Júdást,
aki később elárulta őt.
- Jézus válaszol a farizeusok vádaskodására. Mihelyt
hazaértek, ismét nagy tömeg gyűlt össze, úgyhogy még
evésre sem volt idejük.
Amikor övéi ezt meghallották,
elindultak, hogy erővel magukkal vigyék, mert az volt
róla a szóbeszéd, hogy elvesztette az eszét.
Az írástudók
azonban, akik Jeruzsálemből jöttek le, azt mondták: "Belzebul
szállta meg. Az ördögök fejedelmével űz ördögöt."
- Ekkor öszehívta őket és ezt a hasonlatot mondta nekik:
"Hogyan űzheti ki sátán a sátánt?
- Ha egy ország
meghasonlik, az az ország nem állhat fönn.
- Ha egy család
meghasonlik, az a család sem maradhat meg.
- Ha tehát a sátán
önmaga ellen támad és így meghasonlik, nem maradhat
meg, hanem elpusztul.
- Senki sem törhet be az erős ember
házába és nem rabolhatja el holmiját, hacsak előbb meg
nem kötözi őt. Csak azután foszthatja ki a házat.
- Bizony
mondom nektek: minden bűn és káromlás, amit az emberek
elkövetnek, bocsánatot nyer.
De aki a Szentlelket
káromolja, az sohasem nyer bocsánatot, hanem örök vétek
terheli."
- Ezt állították ugyanis róla: "Tisztátalan lélek szállta meg."
Ki tartozik igazán Jézushoz. Amikor anyja és
testvérei odaértek, kint maradtak és hívatták őt.
- A körülötte
ülő tömegből figyelmeztették: "Anyád és testvéreid kint
állnak és keresnek."
- Ő azonban így válaszolt: "Ki az én
anyám és kik az én testvéreim?"
Majd végignézve a
körülötte ülőkön csak ennyit mondott: "Ezek az én anyám
és testvéreim!
- Aki teljesíti mennyei Atyám akaratát, az
mind testvérem, nővérem és anyám."
1-6: Mt. 12,9-14; Lk. 6,11.
1. A kafarnaumi zsinagógába.
6.
Mt. 22,16
7-12: Mt. 12,15-16; Lk. 6,17-19.
8. Idumea a Délpalesztína határától Köves-Arábiáig elterülő vidék. A nomád edomita nép hazája.
12. Az Úr nem engedhette meg, hogy gonoszlelkek hirdessék, hogy ő a messiás (Mk. 1,34; Lk. 4,41).
13-19: Mt. 10,1-4; Lk. 6,12-16.
17. Boanergesz, kissé eltorzított héber vagy arám szó jelentése: mennydörgés fiai. A két testvér lobbanékony természete miatt kapta ezt a melléknevet.
18.
Mt. 10,3
19.
Mt. 10,4
20-30: Mt. 12,22-32; Lk. 11,14-23; Lk. 12,10.
21. Sokan úgy ítélték, hogy Jézus túlzásokra ragadtatja magát. Ezért akarták rokonai saját érdekében hazavinni.
22.
Mt. 10,25
29.
Mt. 12,32
31-35: Mt. 12,46-50; Lk. 8,19-21.
31.
Mt. 12,46
34-35.
Mt. 12,49-50